Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A NETFLIX BEMUTATJA
Ha szereted az összetartó,
egymást jóban-rosszban szerető családokat
és a boldog befejezéseket...
ez a film nem neked való, oké?
Ez az én városom.
Ismerem kívül-belül.
Ezt nézzétek! Csupa unalmas ember, unalmas élettel.
Nem ítélkezem.
Na jó, de.
Rengeteg ablakon bebámultam már, jó?
Láttam boldog családokat,
támogató családokat, működő családokat...
De a legjobb történetek mindig ott rejlenek, ahova senki se néz be.
Nézzetek le!
Ott vannak, elrejtve.
Egyébként én vagyok a narrátor.
Igen, egy cica vagyok. Lépjetek túl raja!
Ennek a családnak a története fura.
A modern világtól elvágva, a régimódi házukban éltek.
Megmutatom. Remekül lehet itt egerészni.
„Régimódi” alatt azt értem, hogy ez egy régi család.
Családi jellegzetességük a hagyományok,
a leleményesség, a kreativitás és a bátorság.
Nagyságuk, akárcsak lenyűgöző arcszőrzetük, örökletes.
Generációról,
generációra
és generációra szállt...
Egészen hozzá.
Imádok Willoughby lenni veled.
Jaj, mézes krémes, olyan boldog vagyok!
Lépjünk előre pár hónapot,
amikor ezt a szerető és tökéletes frigy...
tudjátok.
- Ez meg mi? - Egek!
Az apád vagyok,
és az a drága asszony, akit megsértettél a goromba születéseddel, Anya.
Ha szeretetre vágysz,
könyörgöm, keresd máshol!
Köszönöm!
Ja, és te vagy Tim,
egy Willoughby.
Jó napot, uram!
Timnek már nem maradt szeretet a szüleitől.
Nem kapott tőlük mást, csak a nevét.
Will-ough-by
Ja, és testvéreket.
A húgát, Jane-t...
A szüleink meghallják!
...és iker öccseit, a két Barnabyt. Ijesztő fickók.
- Kösz, Barnaby! - Szivi, Barnaby!
- Miért bámuljuk ezt a falat? - Azért, Jane, mert Willoughbyk vagyunk.
Ez a Willoughby történet tényleg fura, oké?
De vannak jó részek is.
Legalább minden étkezéskor együtt ettek.
Mármint ezek itt ketten.
- Imádod ezt a vagdaltat, ugye? - Nem csak imádom,
az egészet bevágom!
Elfelejtették megosztani a gyerekeikkel.
Nem lesznek maradékok.
De olyan éhes vagyok, a saját nyelvemet is megenném!
- Én is. - Én is.
- Mi is. - Mi is.
Mi lenne, ha beöltöztetnénk Barnabyt...
- Rossz ötlet. - Rémes.
Nem, Jane!
- Mi lenne, ha... - Elég a mi lennézésből!
- Igen. - Elég!
Tudom, hogy éhes vagy, de a Willoughbyk nem könyörögnek ételért.
Várunk.
Kaphatunk enni?
- Enni? - Mi a mai ételt esszük.
Ti a tegnapit.
De a tegnapi ételt megettétek tegnap...
szóval nincs maradék...
Jane!
Az én nevem Anya. Ki ez a „Jane”?
Még anyád nevét se tudod, és azt várod, adjunk enni?
- Ne! - Nem?
Mármint...
igen, Anya! Ne csináld!
- Ne csináljam? - Nem parancsolgathatsz anyádnak!
Te önző fiú!
- Mind megetted. - Nem!
Jaj, Apa! Éhen fogok veszni!
Az a lány az!
- A kicsik is vele vannak. - Ijesztőek.
Szia, anyu!
Mit keresnek itt?
- Semmit. - Szia!
- Ők csak... - Éhesek!
Ezek a gyerekek állandóan követelőznek.
- Nem, dehogy! - A Barnabyknak új pulcsi kell.
- Te! - Egy elég.
- Szeretjük. - Ti!
- Kettőt akartok. - Csendet!
- Az idegeim! - Szörnyű!
- Tiszta ideg vagyok! - Rémes!
- Nem bírok kötni! - Ez a te hibád!
Az enyém? Hogyan?
Fiam, ragaszkodsz hozzá, hogy gyerekes igényeiddel zaklass minket.
A szeneskamrába!
Jó napot, uram!
Szegény Timothy!
Pocsék egy hely egy szőrtelen srácnak rövidnadrágban, ugyi?
Néha azt kívánom, bárcsak ne lennék Willoughby!
Régen olyan nagyszerűek voltunk.
Katonák és tudósok voltunk,
királyok és filozófusok,
felfedezők és pilóták,
művészek és költők. Megmásztuk a megmászhatatlan csúcsokat.
És mindig együtt ettünk, egy asztalnál, mint egy család.
És minden Willoughbynak bajsza volt,
még a nőknek is.
Újra lehetnénk nagyszerűek!
Nem,
azok is leszünk!
Mindennek ellenére
a Willoughby gyerekek továbbra is elszántak voltak...
- Ügyes, Barnaby! - Te is, Barnaby!
- Pá, léghajó! - Pá, léghajó!
...kreatívak maradtak,
és reménykedtek.
Az üvegen keresztül
A sövényen túl
- Kövesd a szivárványt oda... - Csendet!
Nem tudok kötni!
Ahol az álmaim kezdődnek
Nem tud kötni!
Szabad leszek
Leejtett egy szemet!
Gyengélkedem!
Jaj, Anya, drága!
Lássuk be, ez a Willoughby család nem a legjobb,
és úgy nézem, nem fog javulni.
Legalábbis segítség nélkül nem.
Talán a sötét, viharos éjszaka tette, talán túl sok ablakon bámultam be,
de ez a történet megfogott.
A narrátorok nem léphetnének közbe, de ez csak egy kis rásegítés.
Egy jól időzített macska...
- Valami van odakinn. - Egyértelműen van.
- Jane! - Van valami odakinn.
Ez egy rémes vonyítás.
Micsoda rejtély!
Mint a könyvekben! Gyertek, Barnabyk!
- Rossz könyv. - Ijesztő.
Még ébren vannak.
Táncolj apucinak!
Miféle szörnyeteg vonyít így?
Nagyon félek. Ti is, Barnabyk?
- Én félek. - Talán nem kéne...
Emlékeztek a szörnyes könyvre, tele rajzokkal félig felfalt gyerekekről?
- Nem! - Csendet!
- Jó véres volt, ugye? - A vér rossz.
- Megnézem, veszélyes-e. - Ne!
Ha az, fussatok! Más irányba, cikk-cakkba, meg minden, oké?
- Így csak egyikőtöket eszi meg. - Mi ez, amit érzek?
- Félelem. - Egyértelműen az.
Ne feledjétek, cikk-cakkban!
- Cikk-cakk. - Cikk-cakk.
Vigyázzatok, Barnabyk!
Tudom, mire gondoltok,
mert én is azt gondolom:
mi van a dobozban?
És mikor ülhetek bele?
Szia, szörnyeteg! Jane vagyok.
Remélem, kedves szörny vagy, mert mi azok vagyunk.
Ne falj fel, kérlek!
Apa, imádom a reggeli fonal illatát!
A szülők már felkeltek? Undorító!
A bajszodból olyan csodás fonalat lehet fonni.
Gyerünk!
- Hogy fogok így... - Ne hagyd abba!
Én kötök, te adod a fonalat! Ennyi.
Az mindig ott...
Szeretnéd, ha Anyának lenne fonala, igaz?
Muszáj, hisz szereted a pulóvereket.
Szépségem!
Ez az.
Jane?
Ikrek?
Edmund nagybácsi!
Még meghallják.
Csendben kell maradnunk, míg a szülők...
Tim!
- Gyere ide, szörnyike! - Jane, mit...
- Ott van! - Kapd el!
Kapd el!
Megint egy mosómedvét rejtegetsz?
Nem.
Van ott valami!
Valami vagy inkább valaki?
- Kapd el! - Mi ez?
Egy baba?
- Ne dübörögjetek! - Nem tudok kötni!
Ezt meg honnan szerezted?
Kint találtuk, egy dobozban.
Árva.
- Árva szagú. - Hasonlít.
- Doboza is van. - Árva barát
- Egyedül a dobozban, örülök - Miért énekelsz?
Azonnal megszabadulunk tőle!
- Add ide! Gyerünk! - Nem.
Tudod, hogy a szülők utálják a gyerekeket, és a babák a leggyerekesebb gyerekek.
Én szeretem őt, senki sem veheti el tőlem!
- Barnabyk, hozzátok ide! - Jó!
- Adjátok vissza az árvámat! - Oké, Jane!
Barnabyk, az izét!
- Bocs! - Barnabyk,
- az árvát! - Oké!
- Hé! - Oké!
- Barnabyk! - Barnabyk!
- Az árva!
- Arra! - Gyorsan.
Micsoda?
Elszabadult a szörny!
Ne!
- Ez meg mi? - Egy baba.
Jaj ne, már megint?
- Miért történik mindig ez velünk? - Szülők!
Láttátok... Szülők! Megoldom.
Maradj! Egy babatapodtat se mozdulj!
Szedjétek le rólam!
- Sült baba. - Ne!
- Anya fonalai elégnek! - Ne!
Ez az!
Fonalégető!
Ne!
Kapjátok el!
Ne!
Megvagy, te kis gézengúz!
- Még csak nem is Willoughby. - Tiéd ez az izé?
- Nem. - Nem, én...
Megeszed az ételünket, a szeneskamránkban alszol,
és most ránk akarsz sózni még egy gyereket?
- Mindig ezt csinálja. - Micsoda?
Mindent megpróbáltunk.
- Ignoráltuk. - Szeneskamra.
- Elhanyagoltuk. - Szeneskamra.
- Nem én voltam. - Nulla játék.
Szeneskamra! Azt hinnéd, az majd segít.
De semmi se segít.
Nem tudok kötni!
Anya drága!
- Gyerekek. - Bárcsak kirúghatnánk őket!
- Ki vagytok rúgva! - Ez az, Apa!
De az otthonom...
Ne gyertek vissza, míg nem szabadultatok meg tőle!
- Ez... - Gyerünk!
-...a büntetésed! - Ez az! Igen!
- Ez a te hibád. - Micsoda?
Az ő hibájuk. Őket kellene kirúgni.
Hogy állítjuk vissza a Willoughby-ház dicsőségét,
ha nem lakunk már a Willoughbyk házában?
- Gyorsan meg kell tőle szabadulni. - Tim, ne!
Probléma megoldva.
Térjünk vissza otthonunkba!
Várj, ezt hogyan?
Otthonra van szüksége.
Ha nem segítünk, olyanok vagyunk, mint a szüleink,
akik bemocskolják a nemes Willoughby nevet.
Tényleg rémesen bemocskolták.
Tudom, hol van a tökéletes otthon!
Gyertek!
- Szia, külvilág! - Külvilág?
De én még sose voltam...
Először mindig nehéz elhagyni az otthont.
Bár én hatnaposan léptem le.
A szüleim nyalogatták a szemem, míg az ki nem nyílt, és sicc!
Tim túl fogja élni... talán.
Jane! Hová megyünk?
- A szivárvány végére. - Micsoda?
Az milyen messze van?
Nincs messze.
Igaz, árva barátom?
Várjon!
Mehet!
Barnabyk!
Elnézést! Utat!
- Bocs! - Elnézést!
Jane! Az emberek!
Erre!
Várjatok meg!
Ez az! Erre!
Jane, pisis lett a cipőm.
Ott vagyunk már?
Mindjárt!
Ez a város rosszabbik része.
Egyedül tanultam.
Ezt nézzétek!
Hát nem csodálatos?
A tökéletes otthon.
A régimódi történetekben a szivárvány végén kincs lapul, nem igaz?
Hát itt nem.
„Tilos az átjárás”?
De kár!
- Nézzétek, kacsák! - Jane!
- Gyár! - Barnabyk!
Ne!
Sziasztok, kacsák! Olyan pufik!
Barnabyk!
Jane!
A Willoughbyk nem birtokháborítók.
A tökéletes otthon.
Ez egy cukorkagyár.
Mennyi gép!
Mennyi gomb!
- Karok! - Gombok!
A szivárvány alatt
Pörögni fogok
A legjobb barátom tökéletes otthona
Szivárványétel?
Itt minden van.
Az árvának van otthona, megyünk haza.
Nem hagyhatjuk itt kint, nem biztonságos!
Mi van, ha a környéken farkasok vannak?
Farkasok?
Tessék!
Egy dobozban találtad, mi is abban hagyjuk.
A doboz majd megvédi.
Az egyensúly helyreállt.
Tim, várj!
Mi lenne, ha nevet adnánk neki? Egy rendes, három szótagú nevet...
Taffeta! T-A-F-F-E...
A neve Ruth lesz.
- Ruth? - Igen,
mert rímel arra, hogy „rút”, és a Willoughbyk rútul viselkednek.
Most pedig búcsúzz el rútul!
Jól van.
Jaj, Ruth!
Mindig tudni fogom, hol talállak:
a szivárvány végén.
Irány az otthon!
Jane!
Ki zavarja meg a munkámat?
Nem lehetnénk itt!
Ki...?
Mi van a dobozomban?
„Ruth”?
Te nem cukorka vagy.
Micsoda bámulatos bajusz!
Ez tényleg a tökéletes otthon.
Remélem, helyesen cselekszünk.
Hát persze, Jane!
Nagy ember, nagy házzal, a családja is biztos nagyszerű.
Képzeld csak el, milyen jó élete lesz a kis szerencsésnek!
Bárcsak mi is így élhetnénk!
Nem kéne ételt lopnunk, és nem szólnának ránk, hogy „Csendet!”
És asztalnál ehetnénk, mint a hajdani Willoughbyk.
A bajszaink hosszúra nőnének,
és senkit se küldenének többé a szeneskamrába,
hacsak nem szénért.
- Gyárat akarok. - Jó nagyot!
Várjatok! Ezt mind megkaphatjuk.
Kivéve a gyárat.
- Hogyan? - Mi lenne, ha mi is árvák lennénk?
Ez a „mi lenne ha” egy nagy haha. Vannak szüleink.
- Rosszak. - Rémesek.
Mi lenne, ha nem lennének? Mint a könyvekben.
Pollyanna szüleit a kolera öli meg.
James, a barackos fiúét egy víziló.
Orrszarvú!
Gondolj bele, milyen jó családunk lenne nélkülük!
Jane, azt akarod mondani...
Árvítsuk el magunkat!
- Rémületes! - Kíméletlen.
Egy árvától még csak-csak megszabadulunk,
de két alattomos felnőttől?
Könnyű.
- Ne! - Nem, nem ott. Ott!
- Ne! - Nem, ott!
NEVES UTAZÁSI IRODA
Micsoda?
...kilenc kilencvenkilencért minden gondja elillan. Imádni fogja.
Minden gondja elillan?
A KALAND RÁD VÁR!
DELUXE FÖLD KÖRÜLI ÚT
Egy összehajtogatott, csillogó papír?
Elküldhetjük őket.
Mi lenne, ha...
elárvítanánk magunkat?
Fantasztikus ötlet, Tim.
Irány az otthon!
Imádom ezt a tervet.
Jól van emberek, nyugi!
Nem kell itt kiakadni.
„Juj, ez rossz!”
Ez a természet rendje. Nem lesz baj.
Ezeknek a gyerekeknek változásra van szükségük.
Én szóltam!
Ez a történet nem kis aranyos, habos-babos...
Jézusom!
Az az olló nagyon éles! Óvatosan, a szeme!
Gyilkos kalandot rakunk össze,
hogy alattomos szüleink megkapják, amit szeretnének.
Egyedül lehetnek a szerelmükkel.
Pontosan. Romantikus utazás, tele halálos, szülőtlenítő lehetőséggel.
Ha nem olvadnak el a világ legforróbb pontján,
belefulladnak a nagy vízbe.
WELLNESS
Kannibálok falják fel őket,
hacsak nem fagynak kockára egy gleccseren,
vagy olvadnak el egy savmezőn előbb.
Nem menekülnek a medvéktől,
de ha mégis, a legveszélyesebb hely az utolsó úti cél:
a Megmászhatatlan Alpok...
Schvájczban.
„Ki itt felmegy, soha nem jön le.”
„Névtelen Utazási Iroda.
Gyerekek kitiltva!”
Íme!
NÉVTELEN UTAZÁSI IRODA
Mennyei!
Ez meg mi?
- Apa! - Igen, cukorkám?
Mi ez?
Mi áll rajta, Apus?
„Járja be a világot!”
„Járja be a világot”?
„Éljen át kalandokat!”
Úgy szeretnék átélni egy kalandot !
- Ez még nem minden, Anya! - Mi van még, Apa?
„Gyerekek kitiltva!”
Imádnám.
Hulázz nekem, drágám!
Megpörgetsz, mint egy helikopter.
Elég! Várj!
Ha itt hagyjuk a gyerekeket egyedül,
mindent tönkretesznek.
Mi lenne, ha nem hagynánk őket egyedül?
Felbérelhetnénk egy dadust.
A jó dadusok nem drágák?
De igen, Anya.
Szóval egy nem jó dadust veszünk fel, olcsón!
„Kalandra fel!” Milyen hiszékenyek!
Nem hittem volna, hogy bedőlnek neki. Ti igen?
Te vagy a múzsám, nyuszifülem!
Ez jó kis fuvar lesz.
Emelj fel!
Fektess be!
Anya mostanában jó sokat evett.
- Jaj, Apa! - Ez könnyű volt.
Kalandra fel!
- Mindenki megkapta, amit akart. - Kalandra fel!
Minden rendben.
Mondtam, hogy nem lesz baj.
Elmentek? Sikerült!
- Most... - Már...
...árvák vagyunk!
Árva otthon
Ez a büntetésed!
Edmund bácsi, élvezd a falad!
Will-ough-by
Timothy, te vagy a ház ura.
A nagy felelősséggel
remek bajusz jár.
- Tim! - Tim!
Tim?
Tim!
Mi az? Már reggel van?
Éhesek vagyunk.
- Száz éve nem ettünk. - Ezer!
- Éhhalál. - Étel?
Meghallgattam gyerekes igényeiteket, és a ház uraként,
gondoskodom rólatok.
Megmondtam, hogy nem lesz baj.
Kezdődjék a nagyszerűség!
Jaj, Tim!
Melegséget a Willoughbyknek!
Egyszerűen isteni.
A vacsora tálalva.
Rendes étel rendes családnak.
Finom homár szénágyon.
Tim, ezt a falról szedted le?
- Régi homár. - Ősi.
A régi étel a legjobb étel.
Én lépek.
Micsoda? A sajttálat meg se kóstolod?
Egér hidegtál.
- Ez fura. - Kihagyom.
Én megeszem.
Mi az? Hé!
- Hova a Willoughbybe mentek? - El.
Ruthnál van szivárványétel...
Nem azért árvítottuk el magunkat, hogy aztán lelépj,
és flancos szivárványkaját egyél mással.
Árvaként azt teszek, amit akarok.
- Nem! - De igen!
- De nem! - De igen!
- Nem... - Hali!
- Idegen... - ...para!
Betolakodó!
Ne félj, sovány narancssárga fiú, én vagyok a dadusotok.
Nem, én vagyok a főnök.
Olvastam a dadusokról. Te milyen vagy?
- Keleti vagy nyugati szél? - Nyugati.
- Esernyő? - Van!
- Eszel gyereket? - Néha.
Mi dolgod itt?
A szerető szüleitek béreltek fel.
- Szerető? - Szülők?
Nincs képesítésem,
de vidám a természetem.
Kiszolgálom minden gyerekes igényeteket.
Főzök, takarítok...
Énekelek
Micsoda? Énekelsz?
Persze! Minden dadus énekel.
Én is énekelek.
- Mi lenne, ha együtt énekelnénk? - Oké!
Gyertek, ti is!
Sose bízz egy dadusban!
Ez lenyűgöző!
- Gyalázatos. - Imádom!
- Mit csinált Jane fejével? - Hegyes lett.
És fiatalabbnak néz ki.
Ördögi nő.
- Ki kell rúgnunk! - Kirúgni?
Gyorsan.
A dadus a szülőknek dolgozik, és hatalmába kerítette Jane-t.
Meg kell tőle szabadulni, de hogyan?
Talán egy másik prospektussal.
Ez jó lesz, Tim?
Működni fog.
Ez meg mi a Willoughby?
Egy dadapult.
Dadapult?
A dadus beül a dadavetőbe.
- Kar! - Kar!
- A dadus kirepült. - Ennyike.
Ez...
egy szörnyű ötlet.
Először is, túl sok a kar.
Szerintetek majd csak úgy besétál ide,
és beleül a dadavetőbe?
Ez a könyvtár.
Az ikrek főleg itt szoktak lenni.
Ezt ti gombafejek építettétek?
Egy ringatószék?
- Ringat! - Úgy fest, mint egy dadavető.
Ti kis Einsteinek vagytok,
csak furább a hajatok.
- Mi a nevetek? - A kart!
- Ő Barnaby. - És ő Barnaby.
- Mind a ketten? Oké. - Húzd meg!
- Akkor te leszel Barnaby A... - Gyerünk!
- ...te pedig Barnaby B. - A kart!
Ez remek ötlet!
- A B jó. - Az A jó.
Jó ez a sok kar. Vagy ezek emelők?
- Kar. - Nem, emelő!
Meghúzhatom?
Ez buli! Ez mire jó?
Semmire, mi?
Ki éhes?
Ez nem jó.
Nézzenek csak oda! Elfogadják az ételt, és nyelik, mint kacsa a nokedlit.
Csontrakéta?
Mi van vele?
- Féltékeny. - Egyértelműen.
Klasszikus hatalomharc.
Áruló Willoughbyk.
Már nem is igazi Willoughbyk!
„Tim főztjét nem esszük meg.”
Szia, Tim!
Tudom, hogy hiányoznak a régimódi szüleid.
A változás nehéz, tudom jól.
Szerintem enned kéne.
- Mi? Nem! - Gyere! Ez az!
Egyél egy kis zabkását!
Meg kell kóstolnod, annyira finom.
Sokkal finomabb, mint a homár a falról.
A Willoughbyk nem esznek zabkását.
Tudom, hogy menni fog, Csontrakéta. Egyél szépen!
Köszönöm, nem.
Egyél!
- Nem. - Egyél!
- Nem. - Elég!
- Ne! - Engedd el!
- Hagyjál! - Egyél!
Nem!
Ha megsérted a zabkásámat, engem sértesz meg.
Nincs más választásom, mint bezárni...
A szeneskamrába?
A gondolkodószobára gondoltam.
Tudjátok, amikor el kell gondolkodnotok azon, amit csináltatok.
A szüleitek miért zárnának titeket a szeneskamrába?
- Az igényeink miatt. - Ételt kérünk.
- Pulcsit. - Szeretetet.
És befogadtunk egy árvát.
Mi van? Befogadtatok egy árvát?
Igen.
De baba volt, és ők a leggyerekesebb gyerekek, ezért...
Lepasszoltuk.
Micsoda? Lassan az apró babatesttel!
Hova passzoltátok le a babát?
A tökéletes otthon.
Ennél rosszabb otthon nincs is.
Szegény árva!
Nem lenne szabad bejönnünk, és megzavarnunk a nagy ember munkáját.
Milyen nagy emberét?
Ki zavarja meg a munkámat?
Várjunk csak!
Melanoff parancsnok tényleg létezik?
- Igen. - Ejha, ez aztán...
Érdekes ruhaválasztás.
- Mindennap ezt hordja? - Én...
Az érem cukorka?
Talán...
Ruth kijöhet?
Nem! Menjenek el!
Hé, hol az árva, cukrászkám?
Ne!
- A baba! - Ruth!
- Gyár! - Gyár!
Franc!
Megérinthetem a bajszát?
Micsoda?
- Baba! - Ruth!
Hol van?
Ez nem jó.
Ott! Kapjuk el, mielőtt cukorsokkot kap.
Jaj ne, már megint! Birtokháborítók!
Maradjatok itt!
Rendben, nagy ember!
Jaj, baba, ne!
Jaj, ne!
Dió és drazsé!
Firlefranc!
A cukorporító!
Ruthy!
Megvagy!
- Ez izgi volt! - Itt kell maradnunk!
- Ruth! - Hé, nagyhajú!
Kérem vissza a babámat.
Az öné? Felejtse el, cukrosbácsi!
A dadusok tudnak dolgokat,
és én tudom, hogy ezek az elbaltázott gyerekek
egy babát hagytak az ajtaja előtt.
Várjatok, ti vagytok az angyalok, akik elhozták őt hozzám?
Lehet.
Nem nevezném őket angyaloknak.
Jaj, szegény!
Mivel eteti?
Édesség!
Melanoff parancsnok vagyok, és a móka földjén élek!
Egy mozgó festmény?
Hogy rakták be az apró embereket a dobozba?
Ruthy szereti, ugye?
Szereted ezt a finom zabkását.
Minden gyerek szereti.
Ön az igazi Melanoff parancsnok?
Akkor híres?
Hát lehet.
Minden finomságot magam készítek el.
Egyedül él itt?
Igen, egyedül éltem.
Aztán jött Ruth, és sokat kell vele foglalkozni.
Hát persze. Nem igaz, kicsikém?
Egy ilyen apróság hogy termelhet ennyi kakit?
Kilenc napja nem aludtam.
- Ez sok mindent megmagyaráz. - Hívtam a gyámügyet...
A gyámügyet? Ne!
- Nem szabad őket hívni. - De,
„ha meglát egy árvát, hívja...
- a null-null... - ...null-nullát.”
Ne! Rájuk bízni egy babát olyan, mint ketrecbe zárni egy kutyát.
Jaj, ne! Imádom a kutyákat.
Még jó, hogy letettem.
- Tényleg? - Tudja,
megkedveltem a gyerekes szükségleteit.
Azt akarom, hogy maradjon velem.
Oké, de ez a gyár nem bababarát.
Nem élhet cukorkán élete végéig.
Mire feleszmél, már egyetemre jár.
Lehet, orvos lesz belőle,
vagy ő írja a következő Moby Dicket,
vagy festi a következő Mona Lisát, vagy elrepül a Holdra.
Ő lehet a következő elnök.
Magának meg kell jelennie a Fehér Házban,
lehetőleg nem ebben hacukában.
Nem könnyű feladat.
Ez aranyosan hangzik.
Ideje, hogy cukrászból apa legyek...
de azért a cukorka is marad.
Ha segítségre szorul, tudja, kihez forduljon!
A gyámügyhöz!
Mi? Nem, Csontrakéta!
Felhívhat engem.
Tudja, én dadus vagyok.
Úgy lesz.
- Írja be a számát... - Ha szüksége van egy cukorkagyárra...
A tökéletes otthon!
Ti Willoughbyk nagyszerűek vagytok.
Tessék, fiam! Kapd el!
- Ez egy ölelés? - Nem tudom, de tetszik.
Sajnos a Willoughby gyerekek hamarosan megrázó hírt kapnak,
hogy a szüleik...
még mindig élnek.
NÉVTELEN UTAZÁSI IRODA
VULKANIKUS SZIGET
Azt mondják, a szerelem mindent legyőz. Náluk biztosan.
SAVAS GEJZÍR
Ez az!
Hány életük van ezeknek?
KANNIBÁLDZSUNGEL
Jaj, Apa,
úgy szeretek veled kalandozni.
- Bogár. - Sajnos, Anya,
a kalandozásunk hamarosan véget ér.
Le vagyunk égve.
Ez az jelenti, hogy...
Haza kell menni? Sajnos, igen.
Vissza abba a régimódi házba?
Igen.
Bárcsak leküzdhetnénk a tér- és időbéli akadályokat,
és eladhatnánk!
Használhatják az internetet.
- Az ina... - Netet?
Nézzék!
A régimódi házak nagyon kelendők.
Egek!
Piráják!
Ez meg mi a kénköves ménkű?
Mennyi kép!
Értem már.
ÜGYNÖK HÍVÁSA
Irene Holmes.
El szeretnénk adni a régimódi házunkat.
- Mondd, hogy sürgős! - Most azonnal.
Ülünk a buszon
Hazavisz minket
Az ülésem alá rágó tapadt
Nézem a világot
Gyorsan suhan
Ez a rágó émelyítő
A régi rágót ne edd meg
Remek napunk volt.
Örülök, hogy jól érezted magad.
Biztos a parancsnok írt máris.
Dadus!
Micsoda? Apa?
...amit csak akar.
„A feloldáshoz csúsztassa el!”
Jól van, rendben.
Miért nem működik?
ÜZENETEK WILLOUGHBYK
Ez az!
Dadus, eladjuk a házat.
A még életben lévő szüleinknek dolgozik.
Tim, fura vagy.
- Valóban? - Eladjuk a házat.
A gyerekkel tegyen, amit csak akar.
Ez az, Apa!
Ne!
De igen.
És itt van a válasza is.
„A gyerekeket meg elintézem.”
- Akarjátok, hogy „elintézzenek” titeket? - Én nem.
Jaj, ne!
Pénz !
Egy újabb birtokháborító.
Pénz.
Jó napot!
Nyílt nap holnap. Eladom a házukat.
Pénz!
Dehogy fogod eladni.
Ki tudna ilyenkor aludni?
ELADÓ
Én. Remek alvó vagyok.
De a gyerekek egy percet sem aludtak.
Gyerünk!
Null-null-null-null-nulla.
Gyámügyi Hivatal.
Jó napot! Árva vagyok, és lenne itt egy ügy.
Szeretnék bejelenteni egy rossz dadust.
Ajaj!
Giling-galang,
a házat megnyitom!
Vegye meg!
Mint a csapda szélén táncoló egerek,
ezek a bámészkodók hamarosan belekeverednek a Willoughbyk háborújába.
Ráz.
Csodás...
ELADÓ ELADVA
- Ne! - Tűz!
- Hali! - Hali!
- Igen! - Segítség!
Rémes nyílt nap.
A pokolba!
- Szép volt! - Ez az!
Ma megmentettük az otthonunkat.
DUDÁLJ A CSALÁDNAK!
Tökéletes.
A Willoughbyk hősiesen harcoltak otthonukért,
- Hova mennek? - ...ez náluk is erősebb volt.
Üdvözlöm önöket!
Erre tessék!
Nézd ezt a házat!
A tökéletes család.
- A tökéletes család - Mindig is erről álmodtunk.
Ez lesz az otthonunk, drágám!
- Az otthonuk - Gyalázatos, gyerünk!
Itt elférnek a rózsáim.
- A rózsái - Úgy szeretlek, nővérem!
- Én jobban, öcsém! - Szeretet
Mi is szeretünk titeket!
Micsoda bizsergető családi...
- Boldogság - Bizsergető
- Ez a ház csodálatos! - Csodálatos
Itt elférnek a családi fotók.
- Fotók - Olyan boldogok lehetnénk itt.
- Biztosan megvesszük a házat. - Megveszik
- Mi jók vagyunk! - De ők tökéletesek.
Gyerünk!
Ez olyan, mint az 1775-ös Willoughby mészárlás.
Birtokháborítók!
El van átkozva.
Szeretlek!
Mi ijesztette el a tökéletes családot?
- Rémes. - Egyértelműen szörny.
- Nézzünk be! - Jane, ne!
Mi történt a könyvtárunkkal?
- Félek. - Én is.
Mi a Willoughby?
Én vagyok a Willoughby bestia!
Ha ide belépsz, te leszel a ma esti lakoma.
Az egyik Barnabyt edd meg!
- Cikk... - ...cakk.
Nem maradhat itt, csak Willoughby, gyorsan, ideje menekülni!
- Cikk-cakk. - Ez nem működik.
Én Willoughby vagyok.
Valóban?
Akkor rendben vagyunk...
Csontrakéta.
Dadus?
A kisgyermekek szolgálatára.
Tudtam, hogy jó vagy.
- Gumi karok. - De bezártalak a szobádba.
Ugyan már, Tim!
Minden dadus tud zárat törni.
Ezt találtam ki, hogy segítsek.
Kinek, a szüleinknek?
Nem bízhatunk benne.
Emlékszel erre, Dadus?
„A gyerekeket meg elintézem.”
Miért ilyen gonoszan mondod? Majd én felolvasom.
„A gyerekeket meg hadd intézzem én.”
Ha így mondod, szeretném, ha elintéznének.
Tim, lehet, hogy a szüleidnek dolgozom,
de a feladatom, hogy rátok vigyázzak.
Szólnom kellett volna, hogy eladják a házat.
Sajnálom,
de nem akartam összetörni a fura kis szíveteket.
- Köszönöm, Dadus! - Bármikor, csajszikám!
- Öleljük meg! - Ölelés!
Gyertek, gombafejek!
- Ölelj meg minket! - Mind a hat karoddal.
Tim, jól vagy?
Köszönöm.
Jaj, Csontrakéta!
Mi ez?
A Gyámügy megérkezett a helyszínre.
- Kijáratokat lezárni! - A Gyámügy?
- Mennünk kell! - Egy gyereket se engedjetek ki!
Gyorsan! Kövessetek, gyerünk!
Hová megyünk?
- Hátra! - Oké.
Nem. Kövessetek!
- Gyerünk! - Mi történik, Dadus?
Minden rendben, maradjatok együtt!
Okunk van feltételezni, hogy egy rossz dadus árvákat rejteget.
- Árvákat? - Willoughbyként kérem, távozzanak!
- Te vagy az árva. - Igen.
Nem, vannak szüleik, hagyják békén őket!
Linda?
Te vagy az?
- Igen. - Linda?
De most már egy dadus vagyok.
Megint vécépapírba öltöztél?
Igen, de csak...
Nevetségesen festesz.
Ez egy jelmez. Én...
Az árvák örökké árvák maradnak.
Dadus, te árva vagy?
Nem. Mármint az voltam. Izé...
Az vagyok.
Próbáltunk neki otthon találni, de nem kellett senkinek.
Ez nem igaz! Nekünk igenis kell.
Látja? Ők engem akarnak.
Jaj, Linda!
Szeretnék bejelenteni egy rossz dadust.
Nem kérünk belőle.
Tim?
- Ez te voltál? A te hangod? - Tim!
- Hogy tehetted? - Nem.
A gyerekek olyan kegyetlenek tudnak lenni.
- Nem akartam... - De igen.
Csak jó dadus akartam lenni.
Az is vagy!
Itt nincs már rád szükség.
- De szükség van rád! - Menj, Linda,
mielőtt még jobban bántanak.
Dadus, ne! Kérlek!
Jane!
Ez a te hibád.
Nem akartam...
Hazudtál a Dadusról, és Rutht is kiutáltad.
- Az a szülők hibája. - Mindig parancsolgatsz.
- Jane! - Gonosz, bajusztalan,
- rövidnadrágos... - A civakodó gyerekeket szétválasztjuk...
Nem tehetik!
-...a saját érdeketekben. - Ne!
Szabványos gyerekkori élményben részesültök.
Otthont utalunk ki, és iskolát jelölünk ki.
A biológiai szüleitek visszatéréséig
hivatalosan is árvák vagytok.
Ne!
Szép gyerekkort!
Ne! Nem akarok menni!
Segítség!
Nem akarok elmenni. Engedjenek ki!
- Tim? - Jane?
Kérem, ezt nem tehetik!
Vétel, összes gyerek begyűjtve.
- Ne! - Szép munka volt!
Szegény kölykök!
Egyedül, szétszórva, elveszetten.
Akárcsak én.
A Barnabyk egy modern otthonba kerültek.
Rákötötték őket az internetre, az agyukat elárasztotta a...
tudjátok, mi megy ott.
Jane befogadói a zene gyógyító erejében hittek...
Jól vagy, kölyök?
...de Jane nem énekelt többé.
Többé nem kérdezte, mi lenne, ha.
ÚJ MACSKA ILLAT
Tim ellenszegült, és megszökött a jó szándékú családoktól,
mint Wilsonéktól,
a Walteréktől,
a Waddingtonéktól.
A régimódi Willoughby életét akarta visszaszerezni.
ELADVA
Eladva?
Jaj, ne!
De annak már vége volt.
Se otthon, se család.
Valahová mennie kellett.
Itt a hármas egység, megvan.
Kemény az élet a városban.
Hol a macska vagy, hol az egér.
Legalább doboza van.
MACSKAVOLÁN
Kicsit sötét, de ez van.
Szegény Dadus fülét farkát behúzva menekült.
Vissza se akart nézni.
VÁROSHATÁR
Persze mindez senkinek se a hibája.
Jól van, megállítom a buszt.
Így már jobb?
Engedjen leszállni!
Mi a Willoughby?
Ez jó, ugye? Izgalmas.
GYÁMÜGYI HIVATAL KIJAVÍTJUK AZ ÖN HIBÁIT
Megjött a zabkása!
Nem vagyok éhes.
Dehogynem, Csontrakéta!
Mi van?
Szabadságra éhezel.
Dadus?
Hívj Philnek!
Szállj be a zabtaligába!
Kiszabadítalak.
Nem érdemlem meg.
Hagyj magamra, Phil,
hadd emésszen fel a lelkiismeret-furdalás!
Akkor most sajnáljuk magunkat?
Nekem erről senki se szólt.
Persze, ezt elbaltáztad.
De én is.
Magatokra hagytalak titeket.
Elmenekültem.
De visszajöttem,
és nem távozom egy Willoughby nélkül.
Már nem is vagyok igazi Willoughby.
Én csak egy nagyszerű Willoughby akartam lenni, nagyszerű családdal.
- Hé! - Szóval Jane nem nagyszerű?
- De! - Barnaby A nem nagyszerű?
- Csak... - Barnaby B sem az?
- Te nem vagy nagyszerű? - Jól van, értem, elég!
Figyelj, Csontrakéta, van családod.
Szükségük van rád.
És neked szükséged van rájuk.
A fejvédőm!
Na lépjünk innen, és csapjunk bele a lecsóba!
Lépjünk hát, tesó!
Csodálom az elszántságodat, de ez őrület!
Kitartás!
Mármint...
csak megsétáltatom a zabkásákat.
Imádják a sétát.
Gyerünk, zabkásák!
Árvát rejtegetsz a taligában,
Phil?
Árva a zabos taligában? Ki hallott még ilyet!
Ez abszurd!
Ne érjen hozzá!
Ne nézzen bele!
Jaj, a hátam!
Hogy merészeled?
Azt hiszed, a zab csak úgy terem, Phil?
Tudod, meddig kell beáztatni a zabot,
hogy ne fulladjanak meg tőle a gyerekek?
Kék kód! Ő nem az igazi Phil!
Linda!
Állj meg, kamu Phil!
- Dadus! - Tim?
Ellopta az árvát.
- Tim nem árva. - És ő nem Linda.
Én Phil vagyok.
- Nesze, Phil! - Nesze, Phil!
GYÁMÜGYI HIVATAL
Megvagy!
Elmenekül! Állítsátok meg!
Jó kis verda!
Dadus, a kapu!
Kapu, smafu! Phil nem birka.
Más hátterű embereket hallgatunk meg...
Örülök, hogy Linda kezdeményező lett.
...maradjanak velünk!
Egy vékony fiú megszökött egy fiatalkori börtönből.
RENDKÍVÜLI HÍREK
Tim egy dobozban volt.
Barnabyk, segítenetek kell!
- Oké, Tim. - Persze, Tim.
Menjünk!
- Nem. - Nem?
- De hisz sietnünk kell. - Nem kell sietned.
Érezzük a dobokat, bébi!
Jane, kérlek!
Nem vagyunk Willoughbyk a te mi lennéid nélkül.
Mi lenne, ha..
azt mondanám,
hogy...
sajnálom?
Mi lenne, ha ezt mondanád?
És ha megbocsátanál?
Mi lenne, ha nem parancsolgatnál többet?
És ha te többé nem kevernél bajba, és dobatnál a szeneskamrába,
míg te árvákkal játszol és lakomázol?
- Megbocsátok neked. - Mi?
Tim bocsánatot kért
Mert tévedett
A sok mindenben, amit felsorolok
Gyámügy, kinyitni!
Mennünk kell.
- Segíthetek? - Eltűnt gyerekeket keresünk.
Megtalálták őket, uram.
Viszlát!
Amíg azt hiszik, árvák vagytok, nem fogják feladni.
Csak egy megoldás van.
Nem fog tetszeni, de...
mi lenne, ha visszaszereznénk a szülőket?
- Mi? - Szülők?
- Dadus, a kormány! - Bocs, de rémes szüleitek vannak.
Tudom, hogy hitványak,
de csak ők vannak nekünk.
A gyámügyes nő azt mondta, hogy ha visszatérnek a biológiai szüleink,
együtt maradhatunk.
Vissza kell szereznünk őket!
Az úti céljukat ismerjük.
Schvájczba.
- „Ki itt felmegy...” - „...soha nem jön le.”
Óvatosan!
Hát nem csodásak ezek a hegyes kalapok, bogárkám?
Ezek a kampók kihangsúlyozzák a férfias lábadat.
- Kalandra fel! - Kalandra fel!
Hogy születtek ezeknek ilyen okos kölkeik?
Ez a megtestesült darwinizmus, nem?
Muszáj megmenteni őket?
A Willoughbyk?
Imádom a gyárát.
Szükségem van a gyárára.
Adja ide a gyárát!
Ma este.
Hali, Mel!
Építenünk kell valamit, hogy eljussunk Schvájczba.
Oké.
- A terv. - B terv.
- Gyerünk! - Gyerünk!
Ez ám a léghajó!
Szép munka, Barnabyk!
- Jó léghajó. - Finom léghajó.
Irány Schvájcz!
Óvatosan, Ruthy!
Menjetek el pisilni, hozom a zabkását.
Igen, a zabkását.
Nézzenek oda, Ruthy segíteni akar.
Olyan, mintha...
Ők egy család lennének.
Útvonaltervezés Schvájczba.
Schvájcz! Imádni fogod, Ruthy.
A csoki, a sajt és a kések országa.
Mi ez?
Tim!
Szerintetek haragszik, hogy leléptünk a léghajóval és a telójával?
És a táskájával.
Tuti haragszik, de mi árvítottuk el magunkat,
mi szülősítjük vissza magunkat.
Élek!
Végre élek!
Ezt nézd!
Míg a Willoughbyk keletre repültek a naplementében,
én meghúztam magam ebben a tölcsérben.
Mondtam, hogy izgalmas egy történet. Vajon utolérik a szüleiket?
Nem tudom, egy tölcsérben ülök.
A MEGMÁSZHATATLAN ALPOK
Azt mondják rá, megmászhatatlan Alp.
Mi a szerelmünkkel nagyobb magasságban is jártunk már, Anya drága!
Jaj, Apa!
Vigyél fel a csúcsok csúcsára.
Mit művelnek, idióták?
- Anya, drága - Ne jódlizzon!
Nézd, hó!
SCHVÁJCZ
Töltsd fel, haver!
- Cukrot... - ...a tartályba.
Jó reggelt! Megakadályozzuk, hogy a szüleink kinyírják magukat. Viszlát!
Ez igen!
Ne add fel, drágám!
ÄLLJ! MEGMÄSZHATATLAN!
Annyival jobb, mint a séta.
Barnaby...
Azt hiszem, nem érzem az orromat.
Jaj ne, kifogyott a fonal.
Nem tudok kötni.
- Anya, drága! - Apa, szörnyű hibát követtünk el.
Haza kell mennünk.
De Anya, hisz te vagy az otthonom.
Megérkezett a céljához.
Ott van.
- Bárhol lehetnek. - Nézd!
- Gyanítom, a szüleinknek közük van ehhez. - Felfordulást szoktak csinálni.
- Van valami odakint. - Egyértelműen.
Nézzenek csak oda!
Willoughby vörös, emberi szövet,
selymesen puha,
apa medveállatkái.
Nem tudok kötni!
Anya fonala!
- Ez az! - Megvannak!
Kövesd a fonalat!
Kapaszkodjatok, Willoughbyk!
Nem látok semmit.
A látótávolság nulla.
Jégmentes üdvözletem!
Szép volt, Jane.
Jaj ne, leáll a motor!
- Barnabyk, mi ez? - A magasság.
- Kevés a szivárvány. - Nyugi!
Gyorsabban!
- Szivárvány. - Szivárvány.
Taposs bele!
- Szivárvány. - Szivárvány.
Szivárvány!
Megmászhatatlan, de nem berepülhetetlen.
Nézzétek!
A fonal felvezet...
Jaj, ne!
Olyan, mint egy sírkert.
Gyorsan!
Itt kell lenniük.
Szétszéledni!
Szétszéledünk!
Fa!
- Fa! - Ez is fa.
- Még egy fa. - Nincsenek sehol.
Ez lehetetlen!
Itt fogunk megfagyni, ha nem találjuk meg őket.
Hallok valamit.
- Én is hallom. - Valamit vagy valakit?
Mind a kettő egyszerre! Gyerünk!
Ez nem fa.
A szülők!
A csókjuk még meleg.
A hősugárzókat! Tüzet!
Gyerünk!
Igen!
Vannak szüleink.
- Apuka. - És anyuka.
Gyerekek?
Apus, újra otthon lennénk?
Nem, drága.
Egy alpon vagyunk.
A megmentésetekre siettünk.
A megmentésünkre?
- Minket? - De hogyan?
- Tudtok, hova jöttök. - Mi küldtünk ide.
A Névtelen Utazási Iroda.
- A prospektus? - Anya fonalaira!
Ez...
ti voltatok?
Az akartuk,
hogy árvák legyünk.
- De tévedtünk. - Nagyon is.
Te jó ég!
Nem vagyunk tökéletes család.
Még csak jó család se vagyunk.
De szükségetek van ránk, hogy lejussatok,
és odalent szükségünk van rátok, hogy együtt maradhassunk.
Nem kell szeretnetek bennünket,
de lesztek újra a szüleink?
- Kérlek! - Kérlek!
Jaj, Apa, lehet, tévedtünk!
Többre vagyunk képesek.
Belevágunk? A szerelemért!
A szerelemért!
El az útból!
Nézd ezt a masinát!
Jaj, úgy imádok repülni.
Fuss, Anya! Fuss, ahogy csak tudsz!
- Erre nem számítottam. - Ez nem a futóruhám.
- Szedd a lábad! - Jövök, Apa!
Kalandra fel!
Anya, hol tanultál meg vezetni?
Azt hittem, te vezetsz, drágám.
Sajnos a Willoughby szülők továbbra is...
Ezek a pedálok mire jók?
...hihetetlenül és végtelenül...
- önzők maradtak. - Egek!
Szerintetek ezt túlélték?
Nem hinném.
Jaj, ne! Hiába voltak elszántak és találékonyak...
Nem számít, milyen jó vagy, igaz?
A világ így is egy rideg hely.
Nem szabad kihűlnünk.
Tim!
- Befagyott. - Egyértelműen.
- Meleg! - Oda!
Barnabyk, ne! Együtt kell maradnunk.
Elmúlt a meleg.
Tim, most mit csináljunk?
Ott a fonal! Azt követtük felfele.
- Kövessük lefele is! - Tim!
Gyere vissza! Kérlek! Együtt kell...
Ne!
Reménytelen.
Gyere vissza!
Hideg.
- Eltört... - ...a pulóver.
Ne!
Egy utolsó mi lenne ha.
- Hallottam valamit. - Én is.
Az üvegen keresztül
A falon túl
Jane?
Valami újat keresek
Ébredj fel álmodból !
Felejtsd el a múltat !
A szivárvány végén te magad állsz
- Beszorultam. - Mitől cseng
Oly ismerősen egy név ?
Mind szerepet játszunk Míg a hazugságból ki se látszunk
Amikor kilátástalan a jövő És minden határt átléptünk
Tudom, hol leszek
Jóban és rosszban
Melletted maradok
Nem kell soha búcsúznod
Látom már a fényt
Amikor minden beborul
És nem kérdés
Hogy a végén
Téged választottalak
Jane?
Meg téged
És téged
És téged is, Macska
Téged választottalak
Köszönöm, Jane!
Köszönöm.
Tragikus.
De ne feledjétek, ez egy régimódi történet.
És mint ilyen, nem lehet ez a vége, igaz?
Ruth?
- Egy svájci helikopter. - Van rajta konzervnyitó!
Az dugóhúzó.
Jóságos cukorka!
Csontrakéta!
Dadus?
Volt pofád elhagyni minket?
- Hogy találtatok ránk? - Követtük a szivárványt.
Aztán Ruth meghallotta a vidám nótádat.
Hallottátok a dalomat?
Gyönyörű volt, Jane.
A szüleid biztos imádták. Tényleg, hol vannak?
Dicsekedni akarok veletek nekik.
Ellopták a klassz kis léghajónkat.
Rémes szüleink vannak.
Mármint „voltak”.
Árvák lettünk, most tényleg.
Micsoda?
Nincsenek szülők.
- Nincs otthon. - Nincs hova mennünk.
Mindent elvesztettünk.
De legalább együtt vagyunk.
Átszeltük az óceánt egy cukorka-léghajóval.
Megmásztuk a megmászhatatlant.
- Nem is másztuk. - Tudom, de jól hangzik.
Amíg együtt maradunk, nem lesz semmi bajunk,
szülőkkel vagy anélkül.
- Mi lenne, ha... - Egy család lennénk?
- Szia, anyu! - Szia, anyu!
Benne vagyok!
Hát még én!
- Ez az! - Parancsnok, vigyél ki minket innen!
Túl hideg van az érzelgéshez.
Okili-dokili, hát persze!
Miért nem a helikopterrel megyünk?
Mit nekünk helikopter! Egy család vagyunk.
Kicsit fura, oké? De csak sikerült.
Elszántság, leleményesség, remény.
Mindig felismerem a jó történeteket.
A legjobbak mindig azok, amik nehezek.
Nem bozontos.
Attól még bajusz.
Ez tudjuk, mit jelent, ugye, Tim?
A nagyszerűséggel nem foglalkozunk, amióta az történt.
Bajusz.
Ha megennéd a zabkásádat, mindenhol lenne rajtad szőr.
A szőrtelen Tim talán valami újra vágyik.
Ez a Melanoff vagdalt.
Jaj, ne!
- Ruth! - Jaj, ne!
Nézd, Tim! Ruthnak húsbajsza lett.
Willoughby.
Nézzétek csak rájuk, a tökéletesen tökéletlen család.
Nem kaptak meg mindent, amit akartak...
- Ez az! - ...de megkapták, amire szükségük volt.
Mindnyájunknak kell szeretet. Még nekem is.
Imádom a bajuszomat!
Látjátok? Boldogan éltek, míg meg nem haltak.
Ezt nem mondhatjuk el... tudjátok kikről.
Jaj, cuncus,
imádom felfedezni veled a világot.
Még a vizes területeket is.
Semmi sem állíthatja meg a kalandozásainkat.
Te jó ég!
ÖRÖKBEFOGADÁSI IGAZOLÁS
A feliratot fordította: Miklósi Zsuzsa
Mi az? Ne nézzetek így rám, ez nem undorító.
Így mosakszom...
mindenhol.